Den globale finanskrise i 2008 kostede millioner af mennesker -
- deres opsparing, deres job og deres hjem.
Dette er historien om, hvordan det gik til.
ISLAND
INDBYGGERE: 320.000
BRUTTONATIONALPRODUKT: 13 MILLIARDER DOLLARS
BANKERNES TAB: 100 MILLIARDER DOLLARS
Island er et stabilt demokrati med høj levestandard -
- og indtil for nylig med minimal arbejdsløshed og statsgæld.
Vi var et gennemført moderne samfund.
Vedvarende energi, fødevareproduktion, fiskeri med et fornuftigt kvotesystem.
Godt sundhedsvæsen, uddannelsessystem, ren luft...
...lav kriminalitet.
Et godt sted for børnefamilier.
Vi var nærmest det optimale samfund.
Men i 2000 søsatte Islands regering en storstilet dereguleringspolitik.
Denne skulle få katastrofale følger, -
- først for miljøet og siden for økonomien.
De begyndte med at lade multinationale virksomheder -
- opføre store fabrikker til udsmeltning af aluminium -
- og udnytte Islands naturressourcer som jordvarme og vandkraft.
Mange af højlandets smukkeste områder -
- med de mest fantastiske farver er jordvarmeområder.
Og alting har en konsekvens.
Samtidig privatiserede regeringen Islands tre største banker.
Det var et rendyrket eksperiment med finansderegulering -
- uden sidestykke.
Hvordan kunne det gå til?
Finanssektoren fik magten og ødelagde det hele.
Disse tre små banker, der aldrig havde ageret internationalt, -
- optog lån for 120 milliarder dollars, -
- ti gange så meget som Islands økonomi.
Bankfolkene forgyldte sig selv, hinanden og deres venner.
Det var en kolossal boble.
Aktiekurserne steg med 900%.
Huspriserne fordobledes.
Islands boble gav spillerum til folk som Jón Ásgeir Jóhannesson.
Han lånte millioner af bankerne til at købe virksomheder i London.
Han købte også et nålestribet privatfly, en luksusyacht -
- og en penthouselejlighed på Manhattan.
Aviserne skrev om millionæren, der købte virksomheder...
...i Storbritannien, Finland, Frankrig og andre steder.
De nævnte aldrig, at millionæren havde lånt milliarder af dollars -
- for at købe dem, og at han fik pengene af folks lokale banker.
Bankerne lavede pengemarkedsfonde og rådede sine kunder -
- til at flytte deres sparepenge over i pengemarkedsfondene.
Den fik alt, hvad den kunne trække.
Amerikanske revisorfirmaer som KPMG -
- gennemgik bankernes regnskaber og fandt ikke noget at bemærke.
Kreditvurderingsbureauer sagde, at Island var et mirakel.
I februar 2007 -
- besluttede bureauerne at opgradere bankerne -
- til den højest mulige vurdering, AAA.
Det gik så vidt, at regeringsmedlemmer -
- rejste rundt sammen med bankfolk som en slags pr-show.
Da Islands banker gik fallit i slutningen af 2008, -
- blev arbejdsløsheden tredoblet på et halvt år.
Der er ingen islændinge, der ikke er blevet påvirket.
Så mange mistede deres opsparing?
Ja, det gjorde de.
Finanstilsynet skulle have beskyttet befolkningen, men foretog sig intet.
Lad os sige, at to advokater fra finanstilsynet gik hen i en bank -
- for at drøfte et anliggende.
Når de kom derhen, -
- ville de se 19 firehjulstrækkere holde parkeret uden for banken.
Inden i banken -
- ville man så møde 19 advokater, -
- der er meget velforberedte -
- og klar til at slagte ethvert argument, man kommer med.
Og er man rigtig dygtig, tilbyder de en et job.
En tredjedel af finanstilsynets folk skiftede til job i bankerne.
Men problemet er universelt.
Det sker også i New York, ikke?
Hvad mener du om indtægterne på Wall Street?
Alt for store.
PAUL VOLCKER - forhenværende næstformand i USA's centralbank
Det skulle være umanerlig vanskeligt -
- for Den Internationale Valutafond at kritisere USA.
Det vil jeg ikke påstå.
DOMINIQUE STRAUSS-KAHN, direktør for Den Internationale Valutafond
Vi fortryder inderligt, at vi overtrådte amerikansk lov.
Det er forbløffende, hvor meget kokain børshajerne kan sniffe -
- og stadig stå op og gå på arbejde.
Jeg anede ikke, hvad kreditswaps var.
Jeg er en smule gammeldags.
GEORGE SOROS Milliardær, investor, filantrop
Har Larry Summers nogensinde angret?
Han skal ikke skrifte til mig.
BARNEY FRANK - Finanskomiteen, Repræsentanternes Hus
Regeringen udsteder bare checks.
"Det er Plan A, plan B og plan C".
Ville du stemme for offentlig regulering af direktørlønninger?
Det ville jeg ikke.
DAVID McCORMICK Vicefinansminister under Bush
Er lønningerne inden for finanssektoren i orden?
Hvis folk gør sig fortjent til dem, så ja.
Gør de sig fortjent til dem? - Ja.
SCOTT TALBOTT Finanssektorens chef-Iobbyist
Du hjalp dem altså med at lægge verden i ruiner?
Det kan man godt sige.
De skrabede enorme summer til sig på offentlighedens bekostning.
ANDREW SHENG Chefrådgiver, Kinas finanstilsyn
Når man opdager, at man kan tjene penge på ingenting, -
- er det svært at lade være.
LEE HSIEN LOONG Premierminister, Singapore
Jeg er bange for, at mange vil genoptage den adfærd, -
- de udviste inden krisen.
CHRISTINE LAGARDE Finansminister, Frankrig
Jeg modtog en masse mails fra bankfolk, der skrev:
"Du må ikke citere mig, men jeg er bekymret".
GILLIAN TETT Chefredaktør, Financial Times
Hvorfor er der ikke blevet sat en mere systematisk undersøgelse i gang?
Fordi den vil afsløre skurkene.
NOURIEL ROUBINI Professor i økonomi, NYU
Har Columbia Business School noget i klemme efter din mening?
Det kan jeg ikke se.
GLENN HUBBARD - Finansrådgiver, dekan ved Columbia Business School
ELIOT SPITZER - Tidligere guvernør og justitsborgmester i New York
Tilsynet gjorde ikke sit arbejde.
De havde magten til at gøre noget ved sagerne, men ønskede ikke at gøre det.
15. SEPTEMBER 2008
Lehman Brothers, en af de ældste og største investeringsbanker, -
- er gået konkurs, og konkurrenten Merrill Lynch er blevet sat til salg.
Verdens finansmarkeder har taget et voldsomt dyk i dag.
September 2008 bød på konkurs hos investeringsbanken Lehman Brothers -
- og et sammenbrud hos verdens største forsikringsselskab, AIG.
Det affødte en global finanskrise.
ASIEN RAMT AF CHOKBØLGER FRA WALL STREET
Aktierne styrtdykkede.
Det største kursfald nogensinde.
Aktiepriserne fortsætter nedad som reaktion på Lehmans kollaps.
VI VIL HAVE VORES PENGE TILBAGE
Resultatet var en global recession, -
- der kostede verden billioner af dollars, -
- gjorde 30 millioner arbejdsløse -
- og fordoblede USA's statsgæld.
Ser man på omkostningerne, forringelsen af egenkapital, -
- af ejendomsværdi, af indkomst og arbejdspladser...
50 millioner mennesker risikerer at ende under fattigdomsgrænsen.
Det er en ufatteligt kostbar krise.
Krisen opstod ikke ved et uheld.
Den blev skabt af en industri uden tøjler.
Siden 1980'erne har vokseværk i den amerikanske finanssektor -
- ført til den ene finanskrise efter den anden.
Disse kriser har forvoldt stadigt større skade, -
- mens finansverdenen har tjent flere og flere penge.
FØRSTE DEL: HVORDAN DET KUNNE SKE
Efter Depressionen oplevede USA 40 år med økonomisk vækst -
- uden en eneste krise.
Finanssektoren var underlagt stramme restriktioner.
De fleste banker var lokale virksomheder, -
- der havde forbud mod at spekulere for indskydernes penge.
Investeringsbanker, der stod for handelen med værdipapirer, -
- var små, private kompagniskaber.
Efter den traditionelle kompagniskabsmodel -
- skyder partnerne penge i firmaet og passer derfor meget godt på dem.
De ville gerne leve godt -
- men uden at risikere hus og hjem.
Paul Volcker har arbejdet i Finansministeriet -
- og var formand for den amerikanske centralbank fra 1979 til 1987.
Inden karrieren i det offentlige -
- var han økonom hos Chase Manhattan.
Da jeg forlod Chase og blev ansat i Finansministeriet i 1969, -
- tjente jeg vist i omegnen af 45.000 dollars om året.
45.000 om året?
Morgan Stanley i 1972 -
- bestod af cirka 110 ansatte i alt, -
- ét kontor og en kapital på 12 millioner dollars.
Nu om dage har Morgan Stanley 50.000 medarbejdere -
- og har en kapital på adskillige milliarder -
- og kontorer verden over.
I 1980'erne blomstrede finanssektoren.
Investeringsbankerne blev noteret på børsen og væltede sig i penge.
Folk på Wall Street begyndte at blive rige.
Jeg havde en ven, der var børsmægler -
- hos Merrill Lynch i 1970'erne.
Han arbejdede som togkonduktør om aftenen, -
- fordi han ikke kunne forsørge sine tre børn på en børsmæglerløn.
I 1986 tjente han millioner -
- og troede, det var fordi, han var dygtig.
Nationens fornemste opgave er at genskabe økonomisk velstand.
I 1981 besatte Ronald Reagan posten som finansminister -
- med den administrerende direktør for Merrill Lynch, Donald Regan.
Wall Street og præsidenten er rørende enige.
Jeg har talt med Wall Streets ledere, og alle bakker de præsidenten op.
Reagan havde økonomernes og finans-lobbyisternes støtte -
- til at indlede 30 år med finansdereguleringer.
I 1982 deregulerede man spare- og lånekasserne, -
- hvilket lod dem foretage risikable investeringer for kundernes penge.
Ved årtiets udgang havde hundredvis af sparekasser drejet nøglen om.
Krisen kostede skatteyderne 124 milliarder dollars -
- og kostede mange mennesker hele deres opsparing.
Det er muligvis den største bankskandale i nyere tid.
Mange direktører røg i fængsel for at udplyndre deres virksomheder.
Et af de mest ekstreme tilfælde var Charles Keating.
I 1985 begyndte finanstilsynet at se ham efter i sømmene, -
- så Keating ansatte en økonom ved navn Alan Greenspan.
I dette brev til tilsynet roser han Keatings gode forretningsførelse -
- og anfører, at man trygt kan lade Keating investere kundernes penge.
Angiveligt betalte Keating Greenspan 40. 000 dollars.
Keating kom i fængsel kort tid efter.
Alan Greenspan, derimod, -
- blev af Reagan udnævnt til formand for den amerikanske centralbank.
Greenspan fortsatte i embedet under både Clinton og George W. Bush.
I Clintons regeringstid fortsatte dereguleringen under Greenspan -
- og finansministrene Robert Rubin, -
- forhenværende direktør for investeringsbanken Goldman Sachs, -
- og Larry Summers, professor i økonomi fra Harvard.
Finanssektoren var meget magtfuld i kraft af sin lobby og mange penge.
Stille og roligt infiltrerede den det politiske system, -
- både blandt demokrater og republikanere.
Sidst i 1990'erne -
- var finanssektoren blevet samlet i nogle få kolossale firmaer.
De var så store, at bare én konkurs kunne true hele systemet.
Og Clinton-regeringen sørgede for, at de voksede sig endnu større.
I 1998 fusionerede Citicorp og Travelers -
- og dannede Citigroup, verdens største finansvirksomhed.
Fusionen var i strid med Glass-Steagall-loven, -
- der blev vedtaget efter Depressionen.
Den forhindrede banker med indlån i at foretage risikable investeringer.
Det var ulovligt at overtage Travelers. Greenspan var tavs.
Centralbanken gav dem dispensation i et år, -
- og så blev loven vedtaget.
I 1999, på opfordring af Summers og Rubin, -
- vedtog Kongressen Gramm-Leach-Bliley-loven.
Den blev også kaldt "Citigroups redningsplanke".
Den ophævede Glass-Steagall og banede vej for nye fusioner.
Rubin tjente senere 126 millioner som Citigroups næstformand.
Han afslog at lade sig interviewe til denne film.
Hvorfor findes der store banker?
Fordi de kan lide at have monopol.
De kan lide at have indflydelse. Og fordi bankerne ved, -
- at når de er store nok, så vil staten kautionere for dem.
Alle markeder er ustabile -
- eller i hvert fald potentielt ustabile.
En passende metafor er olietankere.
De er meget store, og derfor må de opdeles i mindre afsnit, -
- så olien ikke skvulper rundt og får skibet til at kæntre.
Den faktor skal skibet indrettes efter.
Og efter Depressionen var det faktisk regulativerne, -
- der skabte disse helt vandtætte afsnit.
Dereguleringen har derfor ført til, at al opdeling er blevet afskaffet.
Næste krise kom sidst i 90'erne.
Investeringsbankerne skabte en boble omkring internetaktier, -
- der endte med et børskrak i 2001, -
- som medførte tab for 5 billioner dollars.
Værdipapirkommissionen, -
- der blev skabt under Depressionen for at forebygge spekulation, -
- foretog sig intet.
Når kommissionen ikke vil skride ind, -
- og branchen ikke evner at tage vare på sig selv, -
- må andre træde til og tage de nødvendige forholdsregler.
Spitzers undersøgelse viste, -
- at bankerne havde opreklameret internetvirksomheder, -
- som de vidste, ville gå konkurs.
Aktieanalytikere blev betalt efter, hvor megen omsætning de skabte.
Og offentligt sagde de noget helt andet, end de sagde privat.
Infospace fik den højest mulige karakter, -
- men en analytiker kaldte det "et skodfirma".
Excite blev også flot bedømt, men omtalt som "en dynge lort".
Det forsvar, der lød fra mange af investeringsbankerne, -
- var ikke: "I tager fejl".
Det var:
"Alle ved, det foregår, så man skal ikke lytte til analytikerne".
I december 2002 -
- indgik ti af bankerne forlig i sagen mod 1,4 milliarder dollars -
- og lovede bod og bedring.
Scott Talbott er chef-lobbyist hos Financial Services Roundtable, -
- en af de mest magtfulde grupper i Washington.
De repræsenterer næsten alle verdens største finansvirksomheder.
Har du det godt med, -
- at adskillige af jeres medlemmer har begået storstilet kriminalitet?
Du må være mere specifik.
Men kriminalitet skal selvfølgelig ikke accepteres.
WALL STREET-FIRMA IDØMT MILLIARDBØDE
Siden dereguleringen begyndte, er verdens største finansfirmaer -
- blevet taget i at hvidvaske penge, bedrage deres kunder -
- og snyde med regnskaberne igen og igen og igen.
JPMorgan bestak embedsmænd.
Riggs Bank hvidvaskede penge for Chiles diktator Augusto Pinochet.
Credit Suisse skaffede Iran penge til deres atomprogram -
- og til landets flyvevåben, der bygger ballistiske missiler.
Enhver oplysning, der pegede på Iran, blev slettet.
Banken blev idømt en bøde på 536 millioner dollars.
Citibank kanaliserede 100 millioner dollars i narkopenge ud af Mexico.
Sagde De, at hun skulle -
- "bortskaffe alle dokumenter i forbindelse med kunden"?
Det blev sagt i spøg på et tidligt tidspunkt i forløbet, ikke i alvor.
Mellem 1998 og 2003 -
- overdrev Fannie Mae deres indtægter med 10 milliarder dollars.
Det er en yderst kompleks revisionsproces, -
- som selv eksperter ofte bliver uenige om.
Direktør Franklin Raines, der havde været Clintons budgetansvarlige, -
- fik godt 52 millioner dollars i bonusser.
Da UBS blev taget i at hjælpe rigmænd med skattesvig, -
- nægtede de at samarbejde med myndighederne.
Er De villig til at oplyse navnene?
Hvis der kan gives amnesti... - Det kan der ikke.
De har indrømmet at have medvirket til bedrageri.
AIG INDGÅR FORLIG MOD 1,6 MIA. DOLLARS
BANKER HJALP ENRON MED BEDRAGERI
Citibank, JPMorgan og Merrill Lynch idømt bøde på 385 millioner dollars.
Men selvom virksomhederne har fået tårnhøje bøder, -
- behøver de ikke indrømme noget som helst.
Når man har så mange produkter og så mange kunder, så kan der ske fejl.
Finansvirksomhederne har tilsyneladende -
- en hang til kriminalitet, der springer en i øjnene.
Hvornår har man sidst oplevet, -
- at Cisco eller Intel eller Google eller Apple eller IBM...
Jeg er helt enig mht. teknologi i forhold til finansforretninger.
Hvordan kan det være? - Teknologi er en kreativ branche.
Den tjener sine penge på rent faktisk at skabe noget nyt og anderledes.
1990'ernes deregulering og teknologiske fremskridt -
- medførte en bølge af komplekse finansprodukter kaldet derivativer.
Økonomer og bankfolk påstod at have gjort markederne sikrere, -
- men i stedet gjorde de dem ustabile.
Efter den kolde krigs afslutning -
- besluttede mange fysikere og matematikere -
- at anvende deres evner, ikke til at udvikle koldkrigsteknologi, -
- men på finansmarkederne.
Og i samarbejde med bankfolk... - Udviklede de en anden slags våben.
Netop. Warren Buffett kaldte dem "masseødelæggelsesvåben".
Tilsynsfolk, politikere og forretningsfolk -
- bagatelliserede den trussel, -
- som finansiel kreativitet udgjorde mod finanssystemets stabilitet.
Med derivativer kunne man gamble på stort set alt.
De kunne satse penge på olieprisernes udvikling, -
- på en virksomheds fallit og sågar på vejret.
Sidst i 1990'erne -
- omsatte det uregulerede marked derivativer for 50 bio. dollars.
I 1998 var der en, der forsøgte at regulere det.
Brooksley Born var uddannet jurist fra Stanford Law School -
- og var den første kvindelige redaktør af et juratidsskrift.
Hun beskæftigede sig med derivativhandel, -
- da præsident Clinton udnævnte hende -
- til formand for råvarefutures-kommissionen, -
- der førte opsyn med derivativmarkedet.
Brooksley Born bad mig komme og arbejde for sig.
Vi var enige om, -
- at markedet var alvorligt i fare for at blive destabiliseret.
I maj 1998 foreslog kommissionen en regulering af derivativer.
Clintons finansministerium svarede prompte.
Jeg kom ind på Brooksleys kontor, -
- netop som hun lagde røret på telefonen.
Blodet var løbet helt væk fra hendes ansigt.
Og hun så på mig og sagde: "Det var Larry Summers".
Han sad med 13 bankdirektører på sit kontor.
Han havde på en meget intimiderende facon -
- beordret hende til at holde op.
Bankerne var blevet svært afhængige af disse forretninger, -
- og det kom til en voldsom kamp for at forhindre disse regulativer.
Kort tid efter opringningen fra Summers -
- kom Greenspan, Rubin og Arthur Levitt fra værdipapirkommissionen -
- med en fælles kritik af Born -
- og anbefalede, at derivativer ved lov skulle beskyttes mod regulering.
Regulering af derivativhandel -
- foretaget af private, professionelle virksomheder er ikke nødvendig.
Hun blev desværre underkendt, først af Clinton-regeringen -
- og siden af Kongressen.
I 2000 sørgede senator Phil Gramm for at få vedtaget en lov, -
- der lod derivativer blive undtaget for regulering.
De binder markeder sammen med minimal omstændelighed.
Loven må vedtages.
Phil Gramm forlod Senatet og blev næstformand for UBS.
Hans kone, Wendy, havde siddet i Enrons bestyrelse siden 1993.
Det er vores store håb, -
- at det i år bliver muligt at få vedtaget en lov, -
- der på behørig vis skaber juridisk sikkerhed -
- om over the counter-derivativer.
Larry Summers tjente senere 20 millioner dollars -
- som konsulent for en hedgefond, der investerede heftigt i derivativer.
Jeg vil gerne tilslutte mig -
- alt, hvad finansministeren sagde.
I december 2000 -
- vedtog Kongressen en lov om handel med futureskontrakter.
Den var forfattet i samarbejde med lobbyister -
- og forbød enhver regulering af derivativer.
Derefter var ballet åbent, -
- og brugen af derivativer og nye finansprodukter -
- eksploderede efter 2000.
Gud stå mig bi.
Da George W. Bush blev indsat i 2001, -
- var den amerikanske finanssektor langt mere indbringende, fortættet -
- og magtfuld end nogensinde før.
Branchen domineredes af fem store investeringsbanker, -
- to finanskonglomerater, -
- tre forsikringsselskaber -
- og tre vurderingsbureauer.
De var alle sammen koblet sammen i værdipapiriserings-fødekæden, -
- et nyt system, der forbandt billioner af dollars i boliglån -
- med investorer over hele verden.
Hvis man for 30 år siden ville låne penge til at købe et hus, -
- forventede långiveren, at man betalte pengene tilbage til ham.
Siden da har vi opfundet værdipapirisering, -
- hvor långiver ikke længere mister penge, hvis lånet misligholdes.
I det gamle system betalte boligejeren af på sit lån hver måned.
Pengene gik til deres lokale långiver.
Og da boliglån havde en meget lang løbetid, var långiverne påpasselige.
I det nye system solgte långiverne lånene til investeringsbankerne.
Investeringsbankerne samlede så tusindvis af boliglån og andre lån -
- såsom billån, studielån og kreditkortgæld.
Det blev til komplekse derivativer -
- kaldet Collateralized Debt Obligations eller CDO'er.
Derefter solgte investeringsbankerne CDO'erne til deres investorer.
Når boligejerne så betalte af på deres lån, -
- gik pengene til investorer over hele verden.
Investeringsbankerne lod CDO'erne bedømme af vurderingsbureauerne, -
- og mange af dem fik benævnelsen AAA, -
- den højest mulige kreditvurdering.
Det gjorde CDO'er populære hos pensionsfonde, -
- der kun måtte købe velanskrevne værdipapirer.
Systemet var en tikkende bombe.
Långiverne var nu ligeglade med, om låntagerne kunne betale, -
- så de begyndte at udstede risikable lån.
Investeringsbankerne var også ligeglade.
Jo flere CDO'er de solgte, jo større blev profitten.
Og vurderingsbureauerne, der var hyret af bankerne, -
- kunne ikke drages til ansvar, hvis deres vurderinger var fejlagtige.
Der var ikke nogen risiko og ingen regulativer, -
- så der var givet grønt lys for at pumpe lån efter lån ud.
Mellem 2000 og 2003 -
- blev antallet af udstedte boliglån nærmest firedoblet.
Alle i værdipapiriserings-fødekæden, helt fra bunden til toppen, -
- var ligeglade med lånets kvalitet.
De tænkte kun på at maksimere deres volumen og tjene på det.
I de tidlige 2000'ere udstedtes der mange af de mest risikable lån, -
- der kaldes subprime-lån.
Men når tusindvis af subprime-lån blev samlet til CDO'er, -
- fik mange af disse stadig kreditvurderingen AAA.
Det ville have været muligt at konstruere derivativprodukter, -
- der ikke var så risikable, og som behæftes med en slags selvrisiko, -
- så der sættes grænser for, hvor risikable produkterne er.
Men det gjorde de ikke, vel? - Nej, men det burde de have gjort.
Vidste de godt, at det var farligt? - Det tror jeg, de gjorde.
Investeringsbankerne foretrak ligefrem subprime-lån, -
- fordi de kastede højere renter af sig.
Det førte til omfattende udstedelser af aggressive lån.
Låntagere blev lokket til at optage dyre subprime-lån, -
- og der blev udstedt lån til folk, der ikke kunne betale dem tilbage.
De bonusser, som bankerne tilbød deres långivere, -
- blev givet for salg af de meget indbringende aggressive lån.
Bankerne tjener mest på subprime-lån, så det er dem, folk bliver tilbudt.
ANDEN DEL: BOBLEN (2001-2007)
Snart strømmede der årligt flere hundrede milliarder dollars -
- gennem værdipapiriseringskæden.
Da alle nu kunne optage boliglån, tordnede huspriserne opad.
Resultatet var den største finansboble i verdenshistorien.
Fast ejendom er håndgribeligt. Man kan se det, bo i det, leje det ud.
Ejendomsmarkedet boomede, så man troede, det var løgn.
Finansieringslysten i finanssektoren -
- styrede, hvad alle andre foretog sig.
Sidst, vi havde en boligboble, var sidst i 80'erne.
Dengang var stigningen i huspriserne forholdsvis beskeden.
Den boligboble medførte en ret alvorlig recession.
Fra 1996 til 2006 -
- blev huspriserne reelt fordoblet.
Alle har de betalt 500 dollars for at høre, -
- hvordan de erhverver sig en bid af den amerikanske drøm.
Goldman Sachs, Bear Stearns, -
- Lehman Brothers og Merrill Lynch var alle sammen medvidende om det.
Værdien af subprime-lån alene steg fra 30 milliarder om året -
- til 600 milliarder om året på ti år.
De vidste godt, hvad der foregik.
Countrywide Financial, landets største udbyder af subprime-lån, -
- udstedte lån for 97 milliarder dollars.
Det gav dem en fortjeneste på mere end 11 milliarder dollars.
På Wall Street nåede bonusserne nye højder.
Børsmæglere og direktører blev styrtende rige under boblen.
Lehman Brothers var tegningsgarant for mange subprime-lån, -
- og deres direktør, Richard Fuld, indkasserede 485 millioner.
På Wall Street gav denne kreditboble fortjenester på mange milliarder.
I 2006 kom omkring 40% af al fortjeneste -
- hos S&P 500-firmaerne fra finansvirksomheder.
Det var ikke reelle indtægter.
Det var penge, der blev skabt af systemet og bogført som indkomst.
Hvis et lån så senere misligholdes, sletter man bare det hele igen.
Det var, set i bakspejlet, et enormt, landsdækkende -
- og globalt svindelnummer.
Med loven om beskyttelse af ejendoms- og billighedsret -
- havde centralbanken hjemmel til at regulere boliglånsbranchen.
Men formand Alan Greenspan nægtede at gøre brug af den.
Alan Greenspan sagde: "Nej, jeg går ikke ind for regulering."
I 20 år var Robert Gnaizda chef for Greenlining, -
- en magtfuld gruppe forbrugerretsadvokater.
Han mødtes jævnligt med Greenspan.
Vi viste ham et eksempel fra Countrywide -
- med 150 forskellige komplekse rentetilpasningslån.
Han sagde: "Om så man havde en doktorgrad i matematik, -
- ville man ikke kunne forstå dem godt nok -
- til at kunne sige, om de er skidt eller kanel".
Så vi troede, han ville gribe ind.
Men under samtalen stod det klart, at han holdt fast ved sin ideologi.
Vi holdt møde med Greenspan igen i 2005.
Nogle år blev det endda til to møder, men han ville ikke ændre holdning.
Alan Greenspan afslog at lade sig interviewe til denne film.
I denne verden, hvor global kommunikation er øjeblikkelig, -
- er kapitalens fri bevægelighed med til at skabe -
- den største velstandsperiode i verdenshistorien.
Værdipapirkommissionen foretog ingen undersøgelser af investeringsbankerne.
146 ansatte blev afskediget fra værdipapirkommissionen.
Er det korrekt?
Ja.
Jeg mener, at der er sket -
- en systematisk udhuling, eller hvad man skal kalde det, -
- af institutionen og dens handlekraft gennem personalenedskæringer.
Værdipapirkommissionens afdeling for risikohåndtering -
- blev reduceret til... sagde De én medarbejder?
Ja. Når han holdt fyraften, kunne han roligt slukke lyset.
Investeringsbankerne optog enorme lån -
- for at kunne købe flere lån og lave flere CDO'er.
Forholdet mellem de lånte penge og bankens egne kaldes "gearing".
Jo mere bankerne lånte, jo større blev deres gearing.
I 2004 lykkedes det Henry Paulson, direktøren for Goldman Sachs, -
- at få værdipapirkommissionen til at lempe loftet for gearing.
Dermed kunne bankerne skrue voldsomt op for deres låntagning.
Kommissionen besluttede pludselig -
- at lade investeringsbankerne gamble langt mere.
Det var vanvid. Jeg aner ikke, hvorfor de gjorde det.
28. april 2004 holdt man møde i værdipapirkommissionen -
- for at drøfte loftet over bankernes gearing.
Der er jo ingen tvivl om, at det er de store spillere.
Men det betyder, at hvis noget går galt, -
- så har vi et kæmpestort problem.
Vi har selvsagt at gøre med de mest velfunderede finansvirksomheder.
De firmaer står for størstedelen af derivativhandelen i USA.
Vi har spurgt dem, hvad de selv synes er rimeligt.
Og firmaerne mente rent faktisk, at det nuværende niveau er i orden.
Stemmer alle for at vedtage de nye regler, som er blevet anbefalet?
Ja.
Det var jo enstemmigt.
Så er mødet hævet.
Niveauet for gearing i finanssystemet -
- blev decideret skræmmende.
Investeringsbankerne gearede helt op til 33 til 1.
Det betyder, at et værdifald af deres aktiver på bare 3% -
- ville gøre dem insolvente.
Der var endnu en tikkende bombe i finanssystemet.
AIG, verdens største forsikringsselskab, -
- solgte store mængder derivativer af typen kreditswaps.
For investorer med CDO'er -
- fungerede kreditswaps som en forsikringspolice.
En investor købte en kreditswap ved at betale en kvartalspræmie til AIG.
Hvis CDO'en så gav underskud, ville AIG dække investorens tab.
Men som noget nyt -
- kunne spekulanter også købe kreditswaps hos AIG -
- for at gamble mod CDO'er, de ikke selv ejede.
Man kan kun forsikre noget, man selv ejer.
Lad os sige, at jeg ejer et hus.
Det kan jeg kun forsikre én gang.
Men derivativerne gør det muligt for alle og enhver at forsikre mit hus.
Du og alle mulige andre ville kunne forsikre mit hus.
Sker det så, at mit hus skulle brænde, -
- bliver tabet i systemet proportionelt større.
Der var jo ingen regulativer for kreditswaps, -
- så AIG behøvede ikke at sætte penge af til at dække folks tab.
I stedet udbetalte AIG store bonusser til sine ansatte, -
- så snart aftalerne var indgået.
Men hvis CDO'erne en dag skulle give underskud, -
- ville AIG være på spanden.
Folk blev i bund og grund belønnet for at løbe store risici.
Når det gik godt, tjente de penge nu og her -
- og blev belønnet med bonusser.
Men på længere sigt ville det få firmaet til at gå konkurs.
Det er et totalt forskruet system.
AIG's afdeling for finansprodukter i London -
- udstedte kreditswaps for 500 milliarder dollars under boblen.
Mange af dem gjaldt CDO'er baseret på subprime-boliglån.
Afdelingens 400 medarbejdere tjente 3,5 milliarder dollars -
- mellem 2000 og 2007.
Joseph Cassano, afdelingens leder, -
- tjente personligt 315 millioner dollars.
Vi har svært ved, uden at komme helt ud i hampen, -
- overhovedet at forestille os en bare nogenlunde sandsynlig situation, -
- hvor vi skulle kunne miste så meget som én dollar på de forretninger.
I 2007 udtrykte AIG's revisorer bekymring.
En af dem, Joseph St. Denis, sagde op i protest, -
- da Cassano flere gange nægtede ham adgang til afdelingens regnskaber.
Der var én person, der ikke fik en bonus ligesom alle jer andre.
Det var hr. St. Denis, -
- der forsøgte at gøre jer to opmærksomme på jeres problemer.
Han sagde op i frustration uden at få nogen bonus.
2005. Raghuram Rajan, -
- der dengang var cheføkonom hos Den Internationale Valutafond, -
- offentliggjorde en afhandling ved Jackson Hole Symposium, -
- verdens mest betydningsfulde konference for bankvæsen.
Hvem var at finde blandt publikum? - Det var bankverdenens nøglepersoner.
Folk som Greenspan selv.
Ben Bernanke.
Larry Summers var der. Tim Geithner var der.
Afhandlingens titel var:
"Har den finansielle udvikling gjort verden mere usikker?"
Og min konklusion var, at det har den.
Rajan satte fokus på belønningsordninger, -
- der udløste store bonusser for kortsigtede indtægter, -
- men ingen straf for fremtidige tab.
Rajan mente, at disse ordninger fik bankfolk til at løbe risici, -
- der risikerede at ruinere deres egne virksomheder -
- eller sågar hele finanssystemet.
KATASTROFALT KOLLAPS
Det er nemt nok at øge afkastet ved at løbe større risici.
Derfor skal man kompensere for risikojusteret afkast.
Og det er der, skoen trykker.
Rajan slog hovedet på sømmet.
Det, han sagde, var:
"I påstår, I har fundet ud af at tjene flere penge med mindre risiko".
"Jeg mener, I tjener flere penge med større risiko. Der er stor forskel".
Summers svarede igen.
Han mente kort og godt, -
- at jeg kritiserede den store forandring i finansverdenen -
- og anbefalede regulering, der ville vende denne forandring.
Han kaldte mig dybest set reaktionær.
Han ville sikre sig, at vi ikke kom med nye regulativer, -
- der ville hæmme finanssektoren.
Larry Summers afslog at lade sig interviewe til denne film.
Du kan tjene 2 millioner eller 10 millioner mere om året -
- ved at gamble med din virksomhed. Der er andre, der betaler regningen.
Tager du chancen?
De fleste på Wall Street sagde: "Ja, det gør jeg".
THE HAMPTONS To timers kørsel fra New York
De fik aldrig nok.
De ville ikke nøjes med ét hus, de ville have fem.
Og de ville have en dyr lejlighed på Park Avenue.
Og de ville have et privatfly.
Mener du, at branchens meget høje lønniveau er berettiget?
Jeg må nok gøre indsigelse mod -
- eller tage afstand fra formuleringen "meget høje". Alt er relativt.
De ejer et hus til 14 millioner ved stranden i Florida -
- og et sommerhus i Idaho.
De og Deres kones kunstsamling er mange millioner værd.
Richard Fuld viste sig aldrig blandt børsmæglerne.
Han var altid omgivet af kunstrådgivere.
Han havde sin egen elevator.
Han gjorde en dyd af at være reserveret.
Hans elevator var programmeret således, -
- at hans chauffør standsede bilen, mens en sikkerhedsvagt holdt døren.
Det gav kun et tidsrum på få sekunder, hvor han var blandt andre mennesker.
Og så kørte han ellers direkte op til 31. etage.
Lehman ejede en stribe privatfly. - Ja.
Hvor mange var der? - Seks inklusive 767'erne.
Han havde også en helikopter.
Er det ikke lige lovlig mange fly at have?
Det er type A-personligheder, og de ved alt i hele verden.
Det blev en strintekonkurrence.
"Min er større end din" og i den dur.
De var i øvrigt alle sammen mænd.
Handeler til 50 mio. var ikke nok, så vi lavede handeler til 100 mio.
De er gamblere, de er impulsive.
Psykoterapeut Jonathan Alpert -
- har mange af Wall Streets ledere blandt sine klienter.
Det er en del af deres adfærd, af deres personlighed, -
- og det kommer også til udtryk uden for arbejdslivet.
Det er meget almindeligt for dem at tage på stripbar -
- og tage stoffer. De har et stort forbrug af kokain og prostituerede.
Ejeren af V.I.P. Club anslår, at 80% af hans kunder er fra Wall Street.
Neuroforskere har foretaget eksperimenter, -
- hvor de anbragte personer i en MRI-scanner.
De skal så spille et spil, hvor præmien er penge.
Og man opdagede, at når forsøgspersonerne tjente penge, -
- stimuleredes den samme del af hjernen, som kokain stimulerer.
Mange føler, at de er nødt til det for at blive forfremmet og anerkendt.
Ifølge en Bloomberg-artikel -
- bruger derivativmæglere 5% af deres indtægter på repræsentation.
Denne omfatter ofte stripbarer, prostitution og narkotika.
En mægler sagsøgte i 2007 sin arbejdsgiver.
Han påstod, han blev sat til at skaffe ludere til børsens topfolk.
De er komplet ligeglade med, -
- hvordan deres opførsel påvirker samfundet og deres familier.
De går gerne til en prostitueret og så hjem til konen bagefter.
Kristin Davis drev et escortbureau fra sin egen lejlighed.
Den lå et stenkast fra New Yorks fondsbørs.
Hvor mange kunder?
Omkring 10.000 i den periode.
1.000 DOLLARS I TIMEN
Hvor mange af dem var fra Wall Street?
Af de rigeste kunder, omkring 40-50%.
Kom der folk fra alle de store firmaer? Goldman Sachs...
Lehman Brothers. De var der alle sammen.
Hos Morgan Stanley var det mindre udbredt.
Goldman brugte det ret meget.
Mange kunder ville gerne leje en Lamborghini sammen med pigen.
De brugte firmaets penge.
Jeg havde mange black cards fra de forskellige firmaer liggende.
Efterfølgende bogføres udgifterne som reparation af computere.
Handelsresearch. Konsulentbistand...
Jeg gav dem bare et stykke brevpapir, så kunne de selv lave fakturaen.
Tror du, det er en adfærd, der også gælder firmaets ledelse?
Det er der ingen tvivl om.
Det ved jeg med sikkerhed.
Det gælder selv topledelsen.
En af mine venner er ansat hos en stor finansvirksomhed, -
- og han sagde: "Nu skal du lære noget om subprime-boliglån".
Så han lavede en aftale med sin mæglerafdeling og mig.
Og teknikeren, der stod for det, blev meget opstemt, -
- løb hen til computeren og fandt lynhurtigt -
- en værdipapirportefølje fra Goldman Sachs.
Det var en katastrofe.
Låntagerne havde i gennemsnit lånt 99,3% af husets fulde pris.
De har ingen penge i huset.
Hvis noget går galt, må folk gå fra hus og hjem.
Sådan et lån udsteder man da ikke.
Det ville jo være vanvid.
Alligevel havde man taget 8.000 af disse lån, -
- og efter en tur i Goldman Sachs og vurderingsbureauets mølle -
- havde to ud af tre lån fået vurderingen AAA.
Altså burde de være lige så sikre som statsobligationer.
Det er sygt.
Goldman Sachs solgte for mindst 3, 1 mia. af disse giftige CDO'er -
- i det første halvår af 2006.
Goldman Sachs' daværende adm. direktør var Henry Paulson, -
- den højest betalte direktør på Wall Street.
Velkommen til Det Hvide Hus. Det er mig en stor glæde -
- at udnævne Henry Paulson til finansminister.
Han har livslang erfaring og et solidt kendskab til finansmarkederne.
Han er kendt for sin oprigtighed og integritet.
Paulson burde have svært ved at klare sig for sin ministerløn.
Men at tage jobbet var særdeles økonomisk fordelagtigt for ham.
Paulson måtte sælge sine aktier i Goldman for 485 millioner, -
- da han kom i regeringen.
Men takket være en lov indført af den første præsident Bush -
- skulle han ikke betale skat af dem.
Det sparede han 50 mio. på.
I 2007 skrev Allan Sloan en artikel om de CDO'er, -
- der var blevet udstedt i Paulsons sidste tid som adm. direktør.
Artiklen blev bragt i oktober 2007.
På det tidspunkt var en tredjedel af lånene allerede misligholdt.
Det gælder nu for de fleste af dem.
En af investorerne i disse nu værdiløse papirer -
- var en pensionsfond for offentligt ansatte i Mississippi.
De udbetaler pensionsmidler til godt 80. 000 pensionister.
De mistede millioner af dollars og har nu sagsøgt Goldman Sachs.
Gennemsnitlig årlig pensionsydelse for en offentlig ansat:
18.750 dollars
Gennemsnitlig årsløn for medarbejder hos Goldman Sachs: 600.000 dollars
Hank Paulsons årsløn i 2005: 31.000.000 dollars
Mod slutningen af 2006 var Goldman gået et skridt videre.
De nøjedes ikke med at sælge giftige CDO'er.
De begyndte at spekulere mod dem, mens de fortalte deres kunder, -
- at de var førsteklasses investeringer.
Ved at købe kreditswaps hos AIG -
- kunne Goldman spekulere mod CDO'er, de ikke selv ejede.
Dermed tjente de penge, når CDO'erne gav underskud.
Jeg spurgte, om de havde kontaktet kunderne og sagt:
"Vi tror ikke på lånene længere, det skal I bare lige vide".
De sagde ikke noget, men jeg kunne fornemme latteren gennem telefonen.
Goldman Sachs købte for mindst 22 milliarder kreditswaps hos AIG.
Det var så meget, at Goldman indså, at AIG var i fare for at gå konkurs.
Derfor forsikrede de sig mod AIG's eventuelle fallit for 150 millioner.
I 2007 gik Goldman endnu et skridt videre.
De begyndte at sælge CDO'er, der var strikket sådan sammen, -
- at jo flere penge kunderne tabte, jo flere tjente Goldman Sachs.
Hele Goldman Sachs' ledelse afslog at lade sig interviewe.
Men i april 2010 måtte de afgive forklaring i Kongressen.
De solgte Timberwolf-værdipapirer for 600 millioner dollars.
Inden De solgte dem, omtalte Deres salgsteam papirerne således:
"De Timberwolf-papirer var en værre gang lort".
Den e-mail fik jeg sidst i juni, efter handelen var lavet.
Næ, hov. De solgte også Timberwolf-papirer bagefter.
Det gjorde vi. - Godt.
Se så den næste e-mail fra 1. juli 2007.
En besked til sælgerne om, at "Timberwolf har topprioritet".
Deres topprioritet var altså at sælge "en værre gang lort".
Hvis De har modstridende interesser, skal kunden have det at vide.
Kunden skal have besked om Deres modstridende interesser.
Jeg prøver bare at forstå...
De forstår det udmærket, men De vil ikke svare.
Mener De, at De har pligt til at pleje Deres kunders interesser?
Jeg vil bare gentage, at vi over for kunderne har pligt til -
- at oplyse dem priserne, hvis de beder os om det.
Hvordan har De det med at sælge værdipapirer, -
- som Deres egne folk mener er noget lort?
Er det Dem imod?
Jeg tror, de ville...
Er det et hypotetisk spørgsmål? - Nej, det er alvor.
Vi har jo lige hørt det.
Vi har lige hørt, at det var "en værre gang lort".
Jeg har ikke hørt noget her i dag, der får mig til at tro, -
- at der skulle være foregået noget forkert.
Er det ikke forkert at sælge noget til nogen -
- og derefter spekulere mod de selvsamme værdipapirer -
- uden at fortælle det til dem, De sælger papirerne til?
Kan De se, det er et problem?
Ikke i en markedsmæssig kontekst.
Da De hørte, at Deres ansatte i disse mails -
- havde kaldt produktet "en værre gang lort", -
- følte De da noget?
Jeg synes, det er meget uheldigt, at det foreligger som en e-mail.
Og meget uheldigt...
"Som en e-mail"? Hvad skal det betyde?
Jeg synes, det er meget uheldigt, at nogen overhovedet har sagt sådan.
Foretog Deres konkurrenter sig, så vidt De ved, noget lignende?
Ja, og i større udstrækning end os i de fleste tilfælde.
Hedgefond-manager John Paulson tjente 12 milliarder dollars -
- på at spekulere mod lånemarkedet.
Da der ikke var flere CDO'er at spekulere mod, -
- gik han sammen med Goldman Sachs og Deutsche Bank om at lave flere.
Morgan Stanley solgte også CDO'er, som de selv spekulerede mod.
De sagsøges nu af pensionsfonden for statsansatte på Jomfruøerne -
- for bedrageri.
De påstår, at Morgan Stanley vidste, at CDO'erne var værdiløse.
Selv om de havde vurderingen AAA, spekulerede Morgan Stanley mod dem.
Et år senere havde Morgan Stanley tjent flere hundrede millioner, -
- mens investorerne mistede næsten alle deres penge.
Goldman Sachs, John Paulson og Morgan Stanley var ikke de eneste.
Hedgefondene Tricadia og Magnetar -
- tjente milliarder på at spekulere mod CDO'er, de selv havde udviklet -
- sammen med Merrill Lynch, JPMorgan og Lehman Brothers.
CDO'erne blev solgt til investorer som "sikre" investeringer.
Pensionsfondene burde have sagt: "Hvad skal jeg med subprime-lån?"
Men Moody's og Standard & Poor's havde jo sagt, at de var AAA.
Ingen CDO'er blev udstedt uden vurderingsbureauernes godkendelse.
De tre vurderingsbureauer, Moody's, S&P og Fitch, -
- tjente milliarder på at blåstemple risikable værdipapirer.
Moody's, det største bureau, -
- firedoblede sin fortjeneste mellem 2000 og 2007.
Moody's og S&P blev betalt for at udgive vurderingsrapporter.
Og jo flere komplekse værdipapirer de gav vurderingen AAA, -
- jo større blev deres indtjening.
Det er som at gå til en avis og sige: "I får 500.000 for positiv omtale."
"Ellers får I ikke en klink".
Vurderingsbureauerne kunne have stoppet festen og sagt:
"Det må I undskylde. Vi skal nok stramme op".
Det ville have stoppet de mange udlån til dårlige betalere.
Finansprodukter med AAA-vurdering -
- eksploderede fra en beskeden håndfuld -
- til mange tusinde.
Man vurderede lån for hundredvis af milliarder dollars.
Om året? - Ja.
Jeg har nu udtalt mig i begge Kongressens kamre -
- om kreditvurderingssagen.
Og begge gange mødte de op med yderst prominente advokater og sagde:
"Når vi giver noget bedømmelsen AAA, -
- så er det bare vores skøn. Den skal I ikke rette jer efter".
S&P's vurderinger er kun et skøn.
Vores vurderinger er skøn. Det er skøn.
De er kun skøn.
Vi må understrege, at vores vurderinger kun er skøn.
De ville ikke indvie os i deres skøn.
De afslog alle sammen at lade sig interviewe til denne film.
De afspejler ikke værdipapirets markedsværdi, -
- dets omskiftelige pris eller dets egnethed som investering.
TREDJE DEL: KRISEN
Vi har talt med mange økonomer, der siger, -
- at boblen vil briste, og at det vil gå hårdt ud over økonomien.
Nogle siger, at det kan føre til en recession.
Hvor galt kan det gå, -
- hvis priserne skulle falde markant over hele landet?
Det er meget usandsynligt.
Vi har aldrig oplevet, at huspriserne gav sig til at falde på landsplan.
Ben Bernanke blev formand for centralbankstyrelsen i 2006, -
- det helt store år for subprime-lån.
Men trods mange advarsler foretog Bernanke og styrelsen sig intet.
Ben Bernanke afslog at lade sig interviewe til denne film.
Robert Gnaizda holdt møde med Bernanke og styrelsen tre gange, -
- efter Bernanke blev formand.
Først på det sidste møde antydede han, at der var et problem, -
- som myndighederne måtte se nærmere på.
Hvornår var det?
I 2009, den 11. marts i Washington, D.C.
Altså i år? - Ja.
I holdt altså også møde de to foregående år?
Selv i 2008? - Ja.
Et af centralbankstyrelsens seks medlemmer var Frederic Mishkin.
Han havde fået posten af præsident Bush i 2006.
Deltog du i de møder, -
- som Robert Gnaizda og Greenlining holdt med centralbankstyrelsen?
Ja, det gjorde jeg. Jeg sad i den komite, -
- der beskæftigede sig med forbrugerbeskyttelse.
Han advarede meget tydeligt mod det, der foregik, -
- og han viste styrelsen -
- dokumentation for den type lån, der blev givet i stor stil.
Man lyttede høfligt til ham, men gjorde ingenting.
Jeg kender ikke detaljerne, for så vidt angår...
Jeg ved ikke...
Hvilken dokumentation, han fremlagde, kan jeg ikke...
Jeg kan faktisk ikke huske den diskussion, -
- men der blev helt sikkert fremlagt nogle argumenter.
Spørgsmålet er bare, hvor overbevisende de var.
Hvorfor så I ikke nærmere på det?
Det gjorde vi også. Vi satte en masse folk til at se på sagen.
Det kan du ikke mene. Så ville I have opdaget noget.
Det er jo nemt nok for dig at sige.
Allerede i 2004 advarede FBI mod en bølge af ejendomsfusk.
De nævnte opskruede vurderinger, -
- forfalsket låndokumentation og andre ulovligheder.
I 2005 måtte IMF's cheføkonom Raghuram Rajan advare om, -
- at farlige bonusordninger kunne skabe en krise.
Så kom Nouriel Roubinis advarsler i 2006, -
- Allan Sloans artikler i Fortune og Washington Post i 2007 -
- og gentagne advarsler fra IMF.
Jeg sagde på fondens vegne: "Vi står over for en voldsom krise".
Hvem talte du med?
Finansministeriet og centralbanken.
I maj 2007 rundsendte hedgefond-manager Bill Ackman -
- en skrivelse med titlen: "Hvem sidder med aben?"
Den beskrev, hvordan boblen ville briste.
Og i starten af 2008 -
- udgav Charles Morris sin bog om den forestående krise.
NEMME PENGE, DYRE DRENGE OG DET STORE KREDITKRAK
Hvis man ikke er sikker, hvad så? Man har måske nok mistanke om, -
- at tegningsgarantierne udvandes, men skal man gøre noget ved det?
I 2008 kom en lavine af tvangsauktioner, -
- og værdipapiriseringskæden knækkede.
Långiverne kunne ikke længere sælge lånene videre, -
- og når lånene blev misligholdt, gik mange långivere konkurs.
Chuck Prince fra Citibank blev berømt for at sige, at...
...vi må danse, til musikken stopper.
Men musikken var allerede stoppet, da han sagde det.
CDO-markedet væltede, -
- så bankerne brændte inde med gæld for mange milliarder i lån, -
- CDO'er og ejendomme, de ikke kunne sælge.
Da krisen begyndte, var både Bush-regeringen -
- og centralbanken på herrens mark.
De fattede slet ikke dens omfang.
Hvornår tænkte du for første gang, at det her er farligt?
Jeg husker det meget tydeligt.
Det var vist ved et G 7-topmøde i februar 2008.
Jeg kan huske, jeg drøftede sagen med Hank Paulson.
Og jeg mindes tydeligt, at jeg sagde:
"Vi ser tsunamien nærme sig, -
- men du foreslår bare, -
- at vi beslutter, hvad for noget badetøj vi skal have på".
Hvad svarede han til det?
"Der er styr på det. Vi holder nøje øje med situationen".
"Der er styr på det".
Vi fortsætter med at vokse. Og det siger sig selv, -
- at hvis man vokser, så er der ikke nogen recession.
Det ved vi jo alle sammen.
Recessionen var rent faktisk begyndt fire måneder inden Paulsons udtalelse.
I marts 2008 -
- havde investeringsbanken Bear Stearns ikke flere penge.
Den blev opkøbt til to dollars pr. aktie af JPMorgan Chase.
Handelen finansieredes med et kautionslån på 30 milliarder -
- stillet af centralbanken.
På det tidspunkt kunne regeringen have grebet ind -
- og taget forskellige initiativer, -
- der ville have gjort systemet mindre risikabelt.
Jeg hører fra forskellige kanter, -
- at det ikke er overstået endnu. Der vil falde mere brænde ned.
Jeg har set investeringsbankerne -
- samarbejde med centralbanken og værdipapirkommissionen -
- om at styrke deres likviditet og deres kapitalpositioner.
Jeg bliver holdt helt ajour af vores årvågne tilsynsfolk.
Den 7. september 2008 meddelte Henry Paulson, -
- at staten havde overtaget Fannie Mae og Freddie Mac, -
- to store kreditinstitutter, der var ved at gå fallit.
Det, vi har foretaget os i dag, -
- skal ikke signalere et ændret syn på korrigeringen af boligmarkedet -
- eller på andre finansinstitutioners styrke.
To dage senere offentliggjorde Lehman Brothers rekordstore tab -
- for 3, 2 milliarder, og deres aktier blev værdiløse.
Omfanget af Lehman og AIG i september kom bag på jer, -
- også selv efter Fannie og Freddie i juli måned.
Der var altså problemer så sent som i september, -
- kolossale problemer, som ingen kendte til.
Det kan man godt sige.
Havde Bear Stearns fået vurderingen AAA en måned inden konkursen?
Nok nærmere A2. - A2?
A2 betyder jo ikke ligefrem "konkurstruet".
Nej, det betyder, at det er en solid investering.
Lehman Brothers var A2 få dage inden konkursen.
AIG var AA få dage inden redningspakken.
Fannie Mae og Freddie Mac var AAA, da de blev reddet.
Citigroup og Merrill, de havde alle sammen gode vurderinger.
Hvordan kan det gå til? - Det er et godt spørgsmål.
Godt spørgsmål.
Gik regeringen nogensinde til finansinstitutionerne og sagde:
"Det er alvorligt. Hvordan er jeres økonomi?"
"Uden pis, hvordan ser det ud?"
Det er jo det, vi har tilsynsfolk til.
De skal vurdere risikoen for disse institutioner, -
- og det har de en meget skarpsindig sans for, -
- som blev yderligere skærpet i takt med krisens udvikling.
Undskyld, men det passer jo ikke.
Hvad mener du?
I august 2008, var du da medvidende om, -
- hvilke kreditvurderinger man havde hos Lehman Brothers, -
- Merrill Lynch og AIG?
Og mente du, at de var korrekte?
Da stod det jo klart, at tidligere kreditvurderinger var forkerte, -
- fordi de var blevet kraftigt nedjusteret.
Nej, det var de ikke.
Der blev foretaget visse nedjusteringer i branchen.
Nej. Alle firmaerne var mindst A2, få dage inden de blev reddet.
Så ved jeg simpelthen ikke nok til at kunne besvare dit spørgsmål.
Guvernør Fred Mishkin træder tilbage pr. 31. august.
Han vil vende tilbage til at undervise i økonomi.
Hvorfor forlod du centralbanken i august 2008 -
- midt i historiens værste krise?
Jeg skulle revidere en lærebog.
Centralbanken sidder nu med tre tomme pladser ud af syv, -
- netop som økonomien har mest brug for den.
Din lærebog er sikkert meget vigtig, men i august 2008 -
- skete der nogle lidt vigtigere ting rundt om i verden, synes du ikke?
Fredag den 12. september var Lehman Brothers' kasse tom, -
- og hele investeringsbanksektoren var på vej til at bukke under.
Hele det globale finanssystem var i fare.
Den weekend måtte Henry Paulson og Timothy Geithner fra NYFED -
- indkalde bankdirektørerne til hastemøde for at redde Lehman.
Men Lehman var ikke alene.
Merrill Lynch, en anden gigant, var også på fallittens rand, -
- og søndag blev den opkøbt af Bank of America.
De eneste, der ville købe Lehman, var det britiske firma Barclays.
Men det britiske finanstilsyn forlangte, at USA skulle kautionere.
Paulson nægtede.
Hverken Lehman eller regeringen havde en nødplan i tilfælde af fallit.
Vi sprang ind i en taxa -
- og kørte ned til centralbanken.
De ville have konkursbegæringen indgivet inden midnat 14. september.
Vi blev ved med at sige, -
- at dette ville være helt forfærdeligt.
Jeg brugte ordet "dommedag".
Var folk egentlig klar over, hvad konsekvenserne ville være?
Det ville påvirke markedet voldsomt.
Sagde du det? - Ja.
De sagde bare, at de havde vurderet alle vores betragtninger.
Men de mente stadig, at hvis man skulle -
- berolige markederne og komme videre, -
- så måtte Lehman erklære sig konkurs.
Berolige markederne? - Ja.
Hvornår fik du at vide, at Lehman var gået konkurs?
Efter det var sket. - Efter?
Hvad sagde du, da du hørte det?
"Kors i hytten".
Paulson og Bernanke havde ikke taget andre regeringer med på råd.
De kendte ikke andre landes konkurslovgivning.
Ifølge britisk lov skulle Lehmans London-kontor lukkes øjeblikkeligt.
Alle handeler blev sløjfet, og der var tusindvis af dem.
Hedgefonde, der havde aktiver hos Lehman i London, -
- opdagede til deres store rædsel, at de ikke fik de aktiver tilbage.
En af sektorens grundsten var smuldret, -
- og det fik voldsomme konsekvenser i hele systemet.
Landets ældste pengemarkedsfond -
- har måttet afskrive omkring 750 millioner dollars, -
- som den havde til gode hos konkursramte Lehman Brothers.
Fallitten lammede også markedet for kortfristede gældsbeviser, -
- som mange firmaer benyttede for at kunne betale løbende udgifter.
Folk vil blive fyret, ingen kan handle.
Markedet går helt i stå.
Ingen vidste længere, hvad man skulle tro på eller have tillid til.
Samme uge skyldte AIG 13 milliarder væk til indehaverne af kreditswaps.
De havde ikke pengene.
AIG var endnu en grundsten.
Hvis de var gået konkurs, ville alting være gået i stå.
Den 17. september overtages AIG af staten, -
- og dagen efter må Paulson og Bernanke bede Kongressen -
- om 700 milliarder dollars til at redde bankerne.
De advarer om, at alternativet vil være et totalt finanskollaps.
Hele systemet frøs fast.
Hele finanssystemet, hele kreditsystemet.
Ingen kunne låne penge. Det var som et hjertestop for hele finanssystemet.
Jeg prøver at rydde op.
Meget af det, jeg kæmper med, -
- er konsekvenser af ting, der skete for mange år siden.
Paulson talte efteråret igennem om de mange tilgrundliggende årsager.
Han definerede dem jo.
Det mener du ikke seriøst. - Jo da. Hvad havde du forventet?
Hvad havde du regnet med, der skulle ske?
Han var indædt bannerfører -
- for at forbyde al regulering af kreditswaps -
- og for at hæve loftet for gearing hos investeringsbankerne.
Omtalte han de ting? Det har jeg aldrig hørt.
Kan vi lige slukke kameraet?
Henry Paulson afslog at lade sig interviewe til denne film.
AIG blev reddet, -
- og ejerne af deres kreditswaps, i særdeleshed Goldman Sachs, -
- fik udbetalt 61 milliarder dagen efter.
Paulson, Bernanke og Tim Geithner tvang AIG -
- til at udbetale til kurs 100 i stedet for at forhandle om prisen.
Redningen af AIG kom til at koste skatteyderne godt 150 milliarder.
160 milliarder gik gennem AIG.
14 af dem fik Goldman Sachs.
Samtidig tvang Paulson og Geithner AIG til at give afkald -
- på retten til at sagsøge Goldman og de andre banker for bedrageri.
Er det ikke et problem, at den mand, der står for at håndtere krisen, -
- er tidligere adm. direktør for Goldman Sachs -
- og selv har været med til at forårsage krisen?
Man må huske på, at finansmarkederne er utroligt komplekse nu om dage.
Den 4. oktober 2008 -
- underskriver præsident Bush en redningspakke til 700 milliarder.
Men aktiemarkederne falder fortsat.
Alle frygter en global recession.
Redningspakken forhindrer ikke de mange fyringer og tvangsauktioner.
Arbejdsløsheden i USA og Europa stiger hurtigt til 10%.
Recessionen tager fart og bliver global.
Jeg blev virkelig bange, for jeg havde ikke forudset, -
- at hele verden ville blive ramt med samme fart på samme tid.
I december 2008 er General Motors og Chrysler truet af fallit.
Og da amerikanerne holder igen med forbruget, -
- styrtdykker salget hos kinesiske fabrikanter.
Flere end 10 millioner kinesere mister deres arbejde.
I sidste ende er det altid de fattige, der betaler den højeste pris.
LAMPEFABRIK GUANGDONG, KINA
Her kan man tjene mange penge. Omkring -
- 70 til 80 dollars om måneden.
Som landmand på landet tjener man ikke nær så meget.
Arbejderne sender deres løn hjem til deres by, -
- til deres familie.
Krisen begyndte i USA, -
- men vi ved alle sammen, at den vil komme til Kina.
Nogle fabrikker forsøger sig med at fyre folk.
Nogle mennesker vil blive fattige, fordi de mister deres arbejde.
Livet bliver hårdere.
Vores økonomi var vokset med 20%.
Det var et fantastisk år.
Og pludselig står vi med minus 9% i dette kvartal.
Eksporten fik et hug med omkring 30%.
Så for os var det som at dratte ned ad en skrænt.
Da krisen rullede, vidste vi ikke, hvor omfattende den ville blive.
Vi håbede til stadighed, at vi kunne finde en form for ly -
- og slippe nådigt fra uvejret.
Men det er ikke muligt.
Verden er blevet globaliseret.
Alle økonomier hænger sammen.
NYOPFØRTE EJENDOMME
Antallet af tvangsauktioner i USA rundede 6 millioner i 2010.
Hver gang et hus sættes på tvang, påvirker det alle i kvarteret.
For det vil blive solgt til en lavere pris, -
- og inden da er det måske blevet misligholdt.
Vi forventer, at yderligere 9 millioner vil miste deres hjem.
Vi tog ud en weekend for at se på huse -
- og fandt et, vi kunne lide. Vi ville sidde for 3.200 om måneden.
Columba Ramos og hendes mand taler ikke engelsk.
De blev snydt af deres långiver, der var i lommen på en lånehaj.
Det var et dejligt hus til en billig penge.
Det var, som om vi havde vundet i lotteriet.
Men virkeligheden var en anden, da den første regning kom.
MÅNEDLIG YDELSE: 5.938,33 DOLLARS
Jeg synes bare, det er så synd for min mand...
...fordi...
...han arbejder alt for meget, og vi har tre børn.
TELTBY I FLORIDA
De fleste nye beboere er folk, der er blevet ramt af krisen.
De var afhængige af en fast indkomst, som desværre pludselig forsvandt.
Og understøttelse kan ikke dække hverken boliglån eller biludgifter.
Jeg kørte med tømmer, -
- og de lukkede al skovdrift. Savmøller og det hele.
Så flyttede jeg herned og fik job som bygningsarbejder, -
- men det måtte også lukke.
Det står slemt til. Mange står på gaden.
Der vil skyde flere teltlejre op, for der er ingen job at få.
FJERDE DEL: ANSVARLIGHED
Da virksomheden klarede sig godt, -
- klarede vi os godt.
Da virksomheden ikke klarede sig godt, klarede vi os ikke godt.
De personer, der ødelagde deres egne firmaer og skabte krisen, -
- slap med deres personlige formuer intakt.
Lehman Brothers' øverste ledelse -
- tjente godt 1 milliard dollars mellem 2000 og 2007.
Og da firmaet gik fallit, beholdt de alle pengene.
Systemet virkede.
Hvis vi udsteder lån, der bliver misligholdt, så mister vi penge.
Låntager mister penge, samfundet mister penge, og vi mister penge.
Countrywides adm. direktør Angelo Mozilo -
- tjente 470 millioner dollars mellem 2003 og 2008.
Han tjente 140 millioner på at sælge sine aktier i firmaet, -
- samme år det gik fallit.
Det er bestyrelsens ansvar, når en virksomhed bukker under, -
- fordi de ansætter den adm. direktør og godkender de store beslutninger.
Problemet er den måde, bestyrelser bliver valgt på.
De bliver i mange tilfælde udpeget af den adm. direktør.
Bestyrelsen og lønkomiteen er de to instanser, -
- der fastlægger lønrammerne for virksomhedens ledere.
Hvordan synes du, de har klaret sig de seneste 10 år?
Hvis man ser på... Jeg vil give dem et 10-tal.
Et 10-tal? Ikke dumpekarakter? - Nej.
Stan O'Neal, adm. direktør for Merrill Lynch, -
- fik udbetalt 90 millioner i 2006 og 2007.
Efter han havde ruineret firmaet, lod man ham sige sin stilling op.
Han fik 161 millioner dollars i fratrædelsesgodtgørelse.
I stedet for at fyre ham lod man Stan O'Neal sige op -
- og stoppe 151 millioner i lommen.
Det var bestyrelsens beslutning.
Og hvilken karakter skal den have?
Den var værre. Den får nok ikke et 10-tal.
O'Neals efterfølger, John Thain, fik 87 millioner i løn i 2007.
Og i december 2008, -
- to måneder efter de amerikanske skatteydere havde reddet Merrill, -
- uddelte Thain og bestyrelsen flere milliarder i bonusser.
I marts 2008 -
- mistede AIG's afdeling for finansprodukter 11 milliarder.
Man fyrede ikke afdelingens chef, Joseph Cassano.
Han blev ansat som konsulent med en månedsløn på 1 million dollars.
Man ville sikre sig, at afdelingens vigtigste medarbejdere...
At man holdt fast i deres omfattende viden.
Jeg var til en interessant middag, som Hank Paulson afholdt.
Til stede var nogle adm. direktører fra nogle af USA's største banker.
Og ganske overraskende talte de høje herrer om, -
- at de havde været for griske og var delvist ansvarlige. Fint nok.
Og så henvendte de sig til finansministeren og sagde:
"I må regulere noget mere, for vi er alt for griske".
"Det kan kun undgås med mere regulering".
Jeg har talt med mange højtstående bankdirektører om det her.
Og det her er første gang, jeg har hørt nogen sige, -
- at de rent faktisk ønskede deres fortjeneste reguleret.
Det var, fordi de var bange på det tidspunkt.
Men bagefter, da en løsning på krisen begyndte at tegne sig, -
- så skiftede de nok mening.
I USA er bankerne nu større, mere magtfulde -
- og mere fortættede end nogensinde før.
Der er færre konkurrenter.
Mange små banker er blevet opkøbt af de store.
JPMorgan er nu endnu større, end de var før.
JPMorgan overtog Bear Stearns og Washington Mutual.
Bank of America overtog Countrywide og Merrill Lynch.
Wells Fargo overtog Wachovia.
Efter krisen har finansindustrien og Financial Services Roundtable -
- kæmpet med næb og kløer mod en reformation.
Finanssektoren har 3.000 lobbyister, mere end fem pr. kongresmedlem.
Mener du, at finansindustrien har for megen politisk indflydelse i USA?
Nej. Jeg mener, -
- at alle indbyggere i dette land er repræsenteret her i Washington.
Og mener du, at alle amerikanske samfundslag -
- har lige stor adgang til systemet?
Enhver kan frit gå ind til alle høringer. Ja, det mener jeg.
Man kan gå ind til alle høringer, -
- men ikke alle kan udstede checks, som jeres branche gør det, -
- eller påvirke det politiske arbejde på det niveau, I kan.
Mellem 1998 og 2008 -
- brugte finansindustrien godt 5 milliarder dollars -
- på lobbyarbejde og donationer til politikere.
Nu om dage bruger de endnu flere.
Industrien øver også indflydelse på en mindre direkte måde.
En måde, de fleste amerikanere ikke kender til.
Den har gennemsyret selve studiet af økonomi.
Deregulering havde mange tilhængere blandt finansfolk og teoretikere...
...fordi det var til deres egen fordel.
Det var økonomerne, der malede alting rosenrødt.
Siden 1980'erne har økonomer været fortalere for deregulering -
- og været med til at forme lovgivningen på området.
Meget få af disse økonomer advarede mod krisen, -
- og selv efter krisen var mange af dem imod reformer.
De, der underviste i emnet, -
- tjente ofte mange penge som konsulenter.
Universitetsprofessorer lever ikke af deres lærerløn.
De tjener rigtig, rigtig fedt.
I det forløbne årti har finansindustrien doneret -
- omkring 5 milliarder dollars til politiske formål i USA.
Det er mange penge.
Generer det dig ikke? - Nej.
Martin Feldstein er professor på Harvard og en fremtrædende økonom.
Han var chefrådgiver for Reagan og en af dereguleringens pionerer.
Og fra 1988 til 2009 -
- sad han i bestyrelsen hos både AIG og AIG Financial Products, -
- hvor han tjente millioner af dollars.
Har du nogen skrupler over din bestyrelsespost hos AIG?
Ingen kommentarer. Nej, det har jeg ingen skrupler over.
Overhovedet ingen.
Har du nogen skrupler over AIG's beslutninger?
Jeg kan ikke udtale mig mere om AIG.
Jeg har undervist på Northwestern, Chicago, Harvard og Columbia.
Glenn Hubbard er dekan på Columbia Business School -
- og var formand for George W. Bushs økonomiske rådgivere.
Mener du, at finansindustrien har for meget politisk magt i USA?
Det mener jeg ikke. Det er ikke det indtryk, man får, -
- så meget som de får på puklen i Washington.
Mange akademikere tjener formuer -
- på at hjælpe finansindustrien med at forme den offentlige debat.
Analysis Group, Charles River Associates, -
- Compass Lexecon og Law and Economics Consulting Group -
- tjener milliarder på at stille akademiske eksperter til rådighed.
Denne type ydelser købte Ralph Cioffi og Matthew Tannin, -
- to mellemledere fra Bear Stearns, der stod anklaget for bedrageri.
De hyrede Analysis Group og blev frikendt.
Glenn Hubbard blev betalt 100. 000 dollars for at vidne i deres favør.
Mener du, at der er opstået en interessekonflikt blandt økonomer?
Det forstod jeg ikke.
Mener du, at en væsentlig del af uddannede økonomer -
- har pengemæssige interesser, der kan så en vis tvivl om...
Nu er jeg med. Det tvivler jeg på.
De fleste økonomer er ikke velhavende forretningsfolk.
Hubbard tjener 250. 000 årligt som bestyrelsesmedlem hos MetLife.
Han har før siddet hos Capmark, -
- en stor realkreditudbyder, der gik konkurs i 2009.
Han har rådgivet Nomura Securities, KKR Financial Corporation -
- og mange andre finansvirksomheder.
Laura Tyson, som afslog at medvirke, er professor på UC Berkeley.
Hun var formand for præsidentens økonomiske rådgivere -
- og derefter leder af det nationaløkonomiske råd.
Hun blev sidenhen medlem af Morgan Stanleys bestyrelse, -
- for hvilket hun får 350.000 dollars om året.
Ruth Simmons er rektor på Brown University -
- og tjener 300. 000 om året på sin bestyrelsespost hos Goldman Sachs.
Larry Summers var som finansminister hovedansvarlig for dereguleringen.
Han blev rektor på Harvard i 2001.
Samtidig tjente han millioner som konsulent for hedgefonde -
- og på at holde foredrag, meget ofte for investeringsbanker.
Ifølge hans selvangivelse er Summers god for -
- et sted mellem 16, 5 millioner og 39, 5 millioner dollars.
Frederic Mishkin vendte tilbage til Columbia Business School.
Hans selvangivelse afslører, -
- at han er god for mellem 6 millioner og 17 millioner dollars.
I 2006 stod du bag en rapport om Islands finanssystem.
"Island er et land med storartede institutioner og stor lovlydighed".
"Økonomien har omstillet sig efter finansliberaliseringen, -
- og man har en fornuftig regulering og et solidt tilsyn".
Det var en smutter. Det viste sig, -
- at regulering og tilsyn ikke var solidt i Island.
Hvad fik dig til at tro noget andet?
Man går ud fra de oplysninger, man har.
Og det var den generelle opfattelse, -
- at Island havde gode institutioner. Det var et højtudviklet land.
Hvem fortalte dig det? Hvilken research lavede du?
Man taler med folk og har tillid til nationalbanken, -
- som rent faktisk ikke magtede opgaven.
Hvorfor har man tillid til en nationalbank?
Man går ud fra de oplysninger, man har.
Hvad fik du for at skrive rapporten?
Det er offentligt tilgængeligt.
Frederic Mishkin fik 124.000 dollars i honorar af Islands handelskammer.
På dit cv er rapportens titel blevet ændret -
- fra "Finansiel stabilitet i Island" til "Finansiel ustabilitet i Island".
Der kan man bare se. Tja, en slåfejl er en slåfejl.
Det bør offentliggøres, når nogen researcher et emne, -
- om de har modstridende økonomiske interesser.
Men så vidt jeg husker, findes der ingen regler om det.
Jeg kan ikke forestille mig, at nogen ville undlade at oplyse om det.
Hvis man skriver en afhandling, så er det grundlag for at kassere den.
Det står ingen steder i rapporten, -
- at du blev betalt af det islandske handelskammer for at skrive den.
Nej, det...
Richard Portes, en meget berømt britisk økonom og professor, -
- blev også hyret af Islands handelskammer i 2007 -
- til at skrive en positiv rapport om Islands finanssektor.
Bankerne har stor likviditet.
De har tjent penge på krónans kursfald.
Det er solide banker med et sikkert markedsfundament.
Det er velfungerende banker.
Portes' rapport afslørede heller ikke, -
- hvad han fik i honorar af det islandske handelskammer.
Kræver Harvard, at man oplyser om økonomiske interessekonflikter?
Ikke så vidt jeg ved.
Skal folk oplyse, hvad de får i honorarer uden for murene?
Nej.
Er det ikke et problem?
Det kan jeg ikke se.
Martin Feldstein er hos AIG, Laura Tyson hos Morgan Stanley.
Larry Summers tjener 10 millioner om året som finanskonsulent.
Er det irrelevant?
Ja, dybest set.
Du har skrevet en masse artikler om mange forskellige emner.
Faldt det dig aldrig ind -
- at undersøge risiciene ved uregulerede kreditswaps?
Nej, aldrig.
Det samme spørgsmål med hensyn til direktørlønninger.
Regulering af virksomhedsledelse? Effekten af donationer til politikere?
Jeg har vist ikke noget at bidrage med til de emner.
Jeg har dit cv her.
Det ser ud, som om størstedelen af dine aktiviteter uden for murene -
- er konsulent- og bestyrelsesarbejde for finansindustrien.
Er det ikke en korrekt beskrivelse?
Nej. Jeg tror slet ikke, mine konsulentkunder står på mit cv.
Hvem er dine konsulentkunder? - Det behøver jeg ikke fortælle dig.
Du har et par minutter mere, så er interviewet forbi.
Yder du konsulentbistand til finansindustrien?
Ja, det gør jeg.
Men jeg vil ikke gå i detaljer.
Er der finansvirksomheder blandt dine kunder?
Muligvis.
Det kan du ikke huske?
Det her er ikke et forhør. Det var dumt af mig at gå med til det her.
Du har tre minutter mere. Få det bedste ud af dem.
I 2004, da boblen var størst, -
- skrev Glenn Hubbard en rapport sammen med William C. Dudley, -
- cheføkonom hos Goldman Sachs.
Hubbard skamroste kreditderivativer og værdipapiriseringskæden -
- for at forbedre kapitalfordelingen og øge den finansielle stabilitet.
De skulle have betydet færre udsving i økonomien -
- og gjort recessioner mindre hyppige og mildere.
Kreditderivativer beskyttede banker mod tab og bredte risiciene ud.
En medicinalforsker skriver en artikel, der siger:
"Denne sygdom skal behandles med dette lægemiddel".
80% af hans indkomst viser sig så at komme fra lægemidlets producent.
Generer det dig ikke?
Jeg mener, det er vigtigt at oplyse...
Det er noget lidt andet end det, vi taler om her, fordi...
Rektorerne på Harvard og Columbia nægtede at kommentere emnet.
De afslog begge at lade sig interviewe til denne film.
Hvad mener du, det siger om økonomerne?
De har jo slet ikke nogen relevans.
Og jeg mener faktisk, -
- at de er en stor del af problemet.
FEMTE DEL: HVOR VI ER NU
Finanssektorens voksende magt var en del af en større omvæltning i USA.
Siden 1980'erne er uligheden i USA vokset, -
- og landets økonomiske dominans er blevet svækket.
Virksomheder som General Motors, Chrysler og U.S. Steel, -
- der førhen udgjorde kernen i USA's økonomi, -
- har haft dårlig ledelse og halter efter udenlandske konkurrenter.
Og da lande som Kina blev liberaliseret, -
- flyttede amerikanske virksomheder arbejdspladser til udlandet.
I mange år levede de 660 millioner mennesker i industrilandene -
- godt beskyttet mod verdens øvrige arbejdskraft.
Pludselig faldt bambustæppet og jerntæppet, -
- og dér stod yderligere 2,5 milliarder mennesker.
Mange tusinde amerikanske fabriksarbejdere blev fyret.
Vores produktionsindustri blev knust på ganske få år.
Produktionen sygnede hen, men andre brancher kom til.
USA er verdens førende inden for informationsteknologi, -
- hvor højt betalte job er nemme at finde.
Men den slags kræver en uddannelse, -
- og for jævne amerikanere er det blevet svært at komme på college.
Private universiteter som Harvard modtager milliarder i donationer, -
- mens de offentlige oplever mindre budgetter -
- og større undervisningsgebyrer.
I Californien er gebyret steget fra 650 dollars i 70'erne -
- til mere end 10. 000 dollars i 2010.
Det, der afgør, om amerikanerne læser videre, er i stigende grad, -
- om de har råd til det.
Alt imens er skattepolitikken blevet indrettet til de riges fordel.
Da jeg tiltrådte, mente jeg, at skattetrykket var for højt.
Man vedtog store skattelettelser udtænkt af Glenn Hubbard, -
- som dengang var økonomisk chefrådgiver for præsident Bush.
Regeringen sænkede skatterne på investeringsudbytte og aktieafkast -
- og sløjfede arveafgiften.
Vi havde en omfattende plan, -
- som har givet knap 1, 1 billion dollars tilbage -
- til amerikanske arbejdere, investorer og forretningsdrivende.
De fleste af disse skattelettelser kom de rigeste 1% til gode.
Det var faktisk grundstenen i vores plan for økonomisk fremgang.
Pengenes ulige fordeling i USA -
- er nu mere markant end i noget andet industriland.
De amerikanske familier reagerede på to måder.
Ved at arbejde mere og ved at stifte gæld.
Når middelklassen sakker længere og længere bagud, -
- vil politikerne reagere -
- ved at gøre det lettere at låne.
Ingen behøver at bo usselt.
En lavtlønnet boligkøber kan få et lige så dejligt hus som alle andre.
De amerikanske familier optog lån for at finansiere deres hus, bil, -
- sygeforsikring og børnenes uddannelse.
Folk i de nederste 90% har fået det sværere -
- mellem 1980 og 2007.
Alle pengene gik til den øverste 1%.
For første gang nogensinde er de gennemsnitlige amerikanere -
- dårligere uddannet og mindre velhavende end deres forældre.
En æra med griskhed og uansvarlighed -
- på Wall Street og i Washington -
- har ført os ud i en finanskrise værre end nogen anden -
- siden Depressionen.
Da finanskrisen ramte kort før præsidentvalget 2008, -
- pegede Obama på griskhed og manglende finansregulering -
- som ting, der skulle laves om på i USA.
Uagtsomhed i Washington og på Wall Street er skyld i hele miseren.
Som præsident erklærede Obama, at finansindustrien måtte reformeres.
Risikoen skal nedbringes, likviditetskravene skal op.
Vi må have forbrugerbeskyttelse og ændre Wall Streets kultur.
Men da reformerne blev vedtaget i 2010, viste de sig at være svage.
Og hvad angår vurderingsbureauer, lobbyisme og bonusordninger, -
- foretog man ingen væsentlige ændringer.
Min mening om Obama og hans "reguleringsreformer" -
- kan sammenfattes med ét ord: Ha!
Det er knap nok en reform.
Hvordan kan det være?
Wall Street ejer regeringen.
Obama udnævnte Timothy Geithner til finansminister.
Han var direktør for New Yorks centralbank under krisen -
- og med til at beslutte at udbetale Goldman Sachs kurs 100 -
- for deres kreditswaps.
Da Tim Geithner blev udnævnt til finansminister, -
- sagde han: "Jeg bryder mig ikke om regulering".
Han havde tydeligvis ikke forstået sit embede som centralbankdirektør.
Timothy Geithner afslog at lade sig interviewe til denne film.
NYFED's nye direktør er William C. Dudley, -
- cheføkonomen fra Goldman Sachs, -
- der sammen med Glenn Hubbard havde skamrost derivativer.
Geithners stabschef er Mark Patterson, -
- tidligere Goldman-lobbyist.
Og blandt ministerens rådgivere er Lewis Sachs, chef for Tricadia, -
- der spekulerede heftigt mod de værdipapirer, de selv solgte.
Leder af råvarefutures-kommissionen -
- blev Gary Gensler, tidligere direktør hos Goldman Sachs, -
- der havde talt for at forbyde reguleringen af derivativer.
Til leder af værdipapirkommissionen -
- udnævntes Mary Schapiro, tidligere adm. direktør for FINRA, -
- investeringsbankernes brancheorganisation.
Obamas stabschef, Rahm Emanuel, -
- tjente 320. 000 dollars som medlem af Freddie Macs bestyrelse.
Både Martin Feldstein og Laura Tyson sidder i Obamas kriserådgiverpanel.
Og Obamas økonomiske chefrådgiver er Larry Summers.
Det var hans økonomiske rådgivere, der skabte hele strukturen.
Da det kom frem, at Summers og Geithner skulle være rådgivere, -
- så vidste jeg, at alt ville blive ved det gamle.
Obama-regeringen undlod at regulere cheflønningerne, -
- selv om man gjorde det i andre lande.
Finansindustrien yder en service.
Den bør først og fremmest tjene andre.
I 2009 gik Christine Lagarde og finansministrene fra Sverige, -
- Holland, Luxembourg, Italien, Spanien og Tyskland -
- sammen om at opfordre G 20-landene, herunder USA, -
- til at indføre strenge regulativer for bankernes lønordninger.
Og i juli 2010 blev regulativerne vedtaget i Europaparlamentet.
Obama-regeringen svarede aldrig.
De mener, det er midlertidigt. At alt nok skal blive normalt igen.
Og derfor genudnævner jeg ham til formand for centralbanken.
I 2009 genudnævnte Obama Ben Bernanke.
Halvvejs inde i 2010 var ikke en eneste finansleder -
- blevet retsforfulgt, endsige arresteret.
Der var ikke sat nogen anklager på sagen.
Ikke ét finansfirma var blevet retsforfulgt -
- for svindel med værdipapirer eller med regnskaber.
Obama-regeringen har ikke forsøgt at geninddrive de penge, -
- man uddelte til finansledere, mens boblen stod på.
Jeg mener bestemt, man burde retsforfølge -
- nogle af Countrywides topchefer såsom Mozilo.
Jeg ville se nærmere på Bear Stearns, -
- Goldman Sachs, Lehman Brothers og Merrill Lynch.
Og retsforfølge dem? - Ja.
Det ville blive meget svært at vinde.
Men det kunne lade sig gøre, hvis man fik de ansatte til at sige sandheden.
I en branche med smag for narkotika og prostitution, -
- og hvor bogføring af ludere som repræsentation er en sportsgren, -
- ville det ikke være svært at få folk til at spytte ud.
De tilbød mig et forlig, og jeg tog imod det.
De var ikke interesserede i mine aftalebøger eller noget.
De ville ikke se dine aftalebøger? - Det er korrekt.
Det er underforstået, at man ikke bruger folks...
...personlige laster mod dem i finanssager -
- for at få sandheden frem.
Efter de katastrofer, vi har oplevet, -
- gør man måske op med den tankegang. Det skal jeg ikke kunne sige endnu.
FBI havde det fint med at bruge Eliot Spitzers laster mod ham, -
- da de tvang ham til at gå af i 2008.
De har ikke været nær så ivrige med hensyn til Wall Street.
I kommer her i dag og siger: "Undskyld, det var ikke med vilje."
"Det skal ikke ske igen. Stol på os."
Der er folk i min valgkreds, der har røvet nogle af jeres banker.
Og de siger det samme.
De undskylder. De lover, det ikke sker igen.
I 2009, da arbejdsløsheden nåede sit højeste niveau i 17 år, -
- udbetalte Morgan Stanley 14 milliarder til sine ansatte, -
- og Goldman Sachs udbetalte mere end 16 milliarder.
I 2010 blev der givet endnu højere bonusser.
Hvorfor skal en finansingeniør -
- betales et sted mellem fire gange -
- og 100 gange mere end en rigtig ingeniør?
En rigtig ingeniør bygger broer.
En finansingeniør bygger drømme.
Og når de drømme viser sig at være mareridt, -
- er det andre, der betaler prisen.
Igennem årtier var USA's finanssystem stabilt og sikkert.
Men så var der noget, der ændrede sig.
Finansindustrien vendte samfundet ryggen, -
- korrumperede vores politiske system -
- og kastede hele verden ud i økonomisk krise.
Vi betalte dyrt for at undgå katastrofen -
- og er nu på vej opad.
Men de mennesker, der var skyld i krisen, har stadig magten, -
- og det skal der laves om på.
De vil fortælle os, at vi har brug for dem, -
- og at deres metier er for vanskelig for os at forstå.
De vil sige, at det aldrig vil ske igen.
De vil bruge milliarder på at bekæmpe reformer.
Det bliver ikke nemt...
... men visse ting er værd at kæmpe for.
LÆS MERE PÅ WWW.INSIDEJOBFILM.COM